Стефан Маларме
Звънарят

Превод от френски: Кирил Кадийски, —

chitanka.info

Дордето бистър глас камбаната разлива

във въздуха бездънен и чист на утринта

и над детето — сред лаванда миризлива —

пленено и в молитва разтворило уста,

звънарят с гръб, докосван от птичите ята,

е яхнал камъка и сам в скръбта си дива

мърмори на латински, и врязва се в дланта

столетното въже, и звонът го опива.

Това съм аз. Уви! Сред мрака от желания

въжето всуе дърпам — на своя Идеал,

от грехове студени с пера обрасъл цял,

и чувам само глас, накъсан от стенания!

Но някой ден, от Бога щом сам се отвратя,

о, Сатана, ще скоча с въжето на врата.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.